"Ärade innehavare av Jullandet.
Jag svarar på er annons i serietidningen Spicy Menace,
volym 12, nummer 36.
Skulle jag vilja jobba i Jullandet? Jajamän!
Jag har jobbat i 19 år för MCS Custodial Services.
Jag är betrodd med transporten av farliga gaser över hela världen.
Jag jobbar också i skolor,
där biträdande rektorn kallar mig handlingskraftig.
Det finns inget jag inte skulle göra
för att få ett jobb på Jullandet.
Juliga hälsningar.
Bing Partridge."
Mamma?
Pappa?
Nej, nej...
Nej...
Du, jag har nåt till dig.
En inbjudan till Jullandet.
Jag visste det!
Är du stygg eller är du snäll?
Snäll.
Bara de som verkligen förtjänar det får åka till Jullandet.
BASERAD PÅ BOKEN NOS4A2 AV JOE HILL
NOSFERATU
Vic?
Lämnar du mig bara? Utan farväl?
Jag har inte lämnat dig.
Mamma sa det. Att du har lämnat oss.
I så fall missförstod hon mig.
Hjälp mig förstå, då.
Vänta nu. Vi kan väl... Hur hittade du mig?
Jag borde inte behöva leta efter dig.
Chrissy, raring, vem är det?
Vänta lite.
Du har rätt.
Jag borde ha skött det annorlunda.
Men jag... Jag var tvungen att komma bort.
Din mamma och jag tar fram det värsta i varandra.
Hon har det bättre utan mig.
Det blir bäst så.
Du skulle ha berättat.
Jag har gjort bort mig.
Förlåt.
Men jag finns här för dig, skitunge.
Vad du än behöver.
Det är Tiffany Jones.
Det borde jag ha anat.
Drack de?
Ja.
Men när ölet är slut...
Hon är bartender, för Guds skull. Han är i himlen.
Jag går och lägger mig.
Vicky, hur fick du veta?
Nån skithög har målat pittar på lastbryggan igen.
Jag skrubbade ju förra veckan.
Ja. Nu får du skrubba igen.
Herregud.
Gör lite nytt kaffe, va. Det här smakar hästpiss.
Nej!
Vic.
Vic?
Hur är det? Du åker hit som en skållad råtta,
och nu verkar du långt borta.
Vad hette den där äckliga dockan du hade i trean?
Va?
"Råttis"?
Eller var det "Haris"? Nej.
- Den som jag tappade bort. - Du verkar ha tappat det igen.
Nej, vad hette den?
Det var ingen docka. Det var en kanin som hette Leonard, så...
Om du vill jäklas med mig kan vi vara hemma hos mig
där det finns gräs, så jag kan vara...
Okej. Rör dig inte.
Vart ska du?
Ärligt talat har jag ingen jävla aning.
Helsike!
Craig! Du.
Gick det bra?
Vad var det där?
Vad såg du?
- Det där, Vic. Det där. - Berätta bara vad du såg, Craig.
Jag såg en bro. Jag såg den.
Du körde över den.
Bra.
Jag försökte följa efter...
Det är kanske bara jag som kan köra över.
- Va? - Ta din hoj.
Vart ledde den?
Första gången jag körde över hittade jag pappas borttappade klocka.
Andra gången, hans flickväns hus.
Och nu...
...till en soptipp.
Leonard?
- Leonard! - Ja.
Vad fan?
Kör aldrig över den igen. För nånting.
En dag hittar du en leksakskanin och nästa dag dör din hund.
- Jag har ingen hund. - Men du kan dö.
Det kan bli du istället.
Jag har aldrig sett dig så rädd.
Ärligt talat, Vic...
Jag förstår inte hur du ens kan se.
- Vic... - Vi drar härifrån.
Vic?
Kom igen.
Kan du hämta utredningen om Hawkeye Farms, Nadine?
Tack.
Har biblioteken hemleverans nu?
Sällan. Miss Howard satte upp dig på svarta listan
efter incidenten med Stolthet och Fördom.
Det är sex år sen.
- Hon försökte ringa polisen. - Hon ringde.
Hon försökte få mig att ta upp en anmälan mot mig själv.
Kom igen, Maggie, inte Wraithen igen.
De tillverkade bara omkring 500.
- Maggie... - Ingen kör dem.
De är bara för uppvisning.
Går de sönder är det svårt att hitta delar.
Och du vill leta Wraithdelar nu.
Det är en gammal bil. Den måste ha blivit trasig nån gång.
Hitta delarna, hitta Wraithen, och Danny.
Peter Ives var inte ensam.
Enligt din... Alfapetpåse?
- Förlåt. - Det är lugnt.
- Jag vet att du gillade Danny. - Gillar.
Jag gillar honom. Jag lärde honom läsa.
Okej, men bara så du vet är han mest troligt...
Det finns en skrot i Nebraska som har Wraithdelar.
Snälla.
Unge Bing Partridge, mannen för dagen.
Det är dags för en pratstund, sir.
Troligen den viktigaste i ert liv.
Charles T Manx till din tjänst. VD för Jullandet,
chef för underhållningen,
roligheternas president.
Ödets hand har fört oss samman.
Jag var på väg hit för att lokalisera en viss individ
som kan finna en genväg...
...när jag fick er förfrågan om anställning på Jullandet.
Ni är väl skribenten ifråga, eller hur?
Erbjuder ni mig jobb?
Sakta ner, mr Partridge. Jag intervjuar er för en framtid.
Såvida ni inte föredrar att tillbringa er tid med att städa bort
plumpa framställningar av manliga organ.
- Va? - Kukar, mr Partridge. Kukar.
Jag behöver en ny säkerhetschef
som kan skydda världens barn.
Ni håller väl med om att barnen behöver beskydd?
Jag tror det.
Hoppa in, då. Tiden rinner iväg, sir.
Tack.
Bing, jag har iakttagit dig,
och jag undrar, i ditt arbete på Sochempharm,
vilka är gaserna du har tillgång till?
Syrgas, kvävgas, helium...
Nåt som kallas sevofluran. Mestadels för tandläkare.
Vi kallar det pepparkaksrök på grund av doften.
Bedövningsmedel.
Ja, man andas in lite och sen gör man som man blir tillsagd.
Man blir öppen för förslag.
Ja.
Men tar man för mycket tuppar man av.
Jag förstår.
Jag måste vara uppriktig, mr Manx.
Ända sen jag skrev brevet har jag drömt om Jullandet.
- Och det var... Det var läskigt. - Läskigt?
Nej, är varm choklad läskigt?
Är dagliga presenter läskigt?
Nej, inte läskigt så, men...
Läskigt eftersom... jag aldrig kan komma in.
Det är bara väldigt speciella människor som kommer in.
Är jag speciell?
Det är det jag försöker ta reda på.
Säg mig, Bing, när du drömde om Jullandet...
...blinkade månen mot dig?
Hur... Hur visste du det?
Eftersom du kanske hör hemma i Jullandet.
Förlåt, mr Manx, men jag... Jag känner mig så trött.
Jag somnar nog snart.
Bra.
Vägen till Jullandet...
...kantas av drömmar.
Jo...
Pappa säger att vi har det bättre utan honom.
Kanske det.
Jag slipper lämna ifrån mig pengarna efter en dags toalettstädning.
Du skulle kanske kunna ta på dig fler kunder.
Ja.
- Och anställa nån. - Jag har funderat på det.
Ha dig på eftermiddagar och helger och...
När du har tagit examen är möjligheterna oändliga.
Vic!
Willa sa att du ska söka till RISD. Vilken underbar skola.
Ja, vi pratade precis om Vics framtid.
Om ni behöver nåt är det bara att säga till.
En gammal studiekamrat till mig jobbar hos registratorn.
Tack, mrs Brewster.
Allt är skinande rent!
Det blir bara hälften så dyrt utan din pappas ölkannor.
Precis.
Du har inte frågat mig om RISD.
RISD...
Vad är det ens?
Det är Rhode Island School of Design.
Det är ett konstcollege. Ett bra.
Jag hade hellre hört det från dig än från Angela Brewster.
Det var genant.
Jag vill gå på college.
Din pappas fyllesnack ger dig tokiga idéer.
- Han är hjälten, jag är skurken. - Du har hållit ihop familjen.
- Och gett oss tak över huvudet. - Jag vet. Du är den starka.
Jag är orolig över att pappa bor med en bartender.
Var inte det.
Det är inte ditt ansvar.
Det är åt helsike, Vicky. Det var din pappa som stack.
Han är bättre med mig.
Förlåt, mamma.
Lova mig en sak.
Om det finns starksprit...
...i det där huset så kommer du hem direkt, okej?
Älskar dig.
Inte illa.
Mamma säger att jag är för gammal för krita,
och att normala tjejer sms: ar med kompisar.
Min har sagt samma sak. Men vem har sagt att vi vill vara normala?
Jag vill ha kompisar.
Vic?
Din pappa sa att du var sjuk men snart skulle bli bättre.
Jag mår bättre, tack vare dig.
De är ju dina.
Ja, och nu är de dina.
- Mitt nummer står där. - Jag har det redan.
Bra. Ring om du behöver tips.
Ring hur som helst, okej?
- Ska du sticka? - Jag är i krokarna.
Vi kommer alltid att vara kompisar, masken.
Okej, vesslan.
Förlåt.
Vic. Vänta.
Vänta.
- Det var inte meningen att... - Ingen fara. Vad är det?
Läget?
- Har det hänt nåt? - Det är bara... jag och mamma...
Ja?
- Hej, Vic. - Hej.
- Vilken överraskning. - Ja, jag vet.
Jag ber om ursäkt för igår. Jag blev bara...
...förvånad att du stack.
Det är lugnt.
Vi löser det.
Hon får vara i mitt hobbyrum. Vi röjer bara undan lite.
Just det. Ja.
Okej?
- Vet mamma att du är här? - Ja.
Här är laboratoriet.
- Wow. - Ja.
- Vill du inte ha mig här? - Det är klart att jag vill.
Jag vet bara inte om det är bästa stället för dig just nu.
Du har skola och collegegrejer.
Mamma vill inte att jag går på college.
- Du tror i alla fall att jag kan. - Klart att du kan gå på college.
Du, Tiff är... lite kinkig
när det gäller folk som rör hennes skit.
- Skit, ja. - Hörru.
Det är hennes hus. Okej?
Var snäll, och rör inget.
Det är du och farmor.
Det skulle bli en överraskning till mig, så rör den inte.
Farmor älskade mamma.
Alla älskade din mamma. Hon kunde lysa upp ett rum.
Jag måste fråga en sak.
Kan du tänka dig... att nånsin komma hem?
Du, jag och mamma.
Du...
Din mamma och jag växte upp ihop.
Vi hade mycket kul ihop, framför allt fick vi dig.
Det är annorlunda mellan oss nu.
Jag kan aldrig återvända dit.
Okej?
Förstår du?
Ja.
Jag ska smöra lite för Tiffany. Stanna här.
Okej.
Det går säkert bra.
Du, jag och Tiff.
Okej.
En typ kom hit med en Wraith -38 som behövde fixas.
Tillknycklad framskärm.
Han behövde nya bromstrummor.
Han hade visst sladdat på is och hamnat i diket.
När var det?
För 32 år sen i oktober.
Ni verkar säker på datumet.
Eftersom det var då min son och sonson försvann med bilen
och fanskapet som ägde den.
- Minns ni ägaren? - Ja.
En sjuklig typ. Dåliga tänder. I 80-årsåldern.
Och er son lagade bilen?
Robbie blev som förhäxad av den. Även när den betedde sig skumt.
Hur då skumt?
Eländet startade av sig själv.
Robbie sa att det var tändningskablarna.
En dag kom jag hem och Robbie Junior skrek:
"Farmor, bilen tog pappa."
Jag gick ut och eländet hade klämt fast Robbie mot en garagevägg.
Robbie sa att det var hans eget fel. Den rullade ner från blocken.
Den bilen hade en egen vilja.
Sen... En dag när jag kom hem
var bilen borta.
Min son var borta, och min sonson också.
Ja, jag... antar att människor har sina skäl till att dra.
De drog inte, sheriffen. Min familj blev tagen...
...och innerst inne vet jag att den där lilla råttan tog dem.
På nåt vis.
Ja...
Om nån frågar efter Wraithdelar kan ni väl höra av er?
Vilken nytta det nu gör.
Men visst.
Jullandet?
Nej, Jullandet ligger västerut.
En gång per år, Bing Partridge...
...tar jag med nån speciell.
Mig?
Alla barn är välkomna,
men vuxna måste först bevisa sitt värde.
Jag gör vad som helst, mr Manx.
Hjälp mig rädda tio barn.
Rädda dem från monster.
Vilka monster?
Deras föräldrar.
De elaka.
Om varje dag var som julen för ett barn
istället för ännu en dag av elände och sorg...
...vore inte det underbart?
Ja. Jag antar det.
Men, mr Manx, att ta barn från deras föräldrar är väl som kidnappning?
Absolut inte.
Det handlar om räddning.
Alla barn skulle ge sina tänder för en evighet i Jullandet.
Här framme finns nånting jag vill att du ser.
Tiff! Vet du att Vic ska plugga på konstskola?
Hon är begåvad som du, raring.
Så klart. Hon är ju din dotter.
Jag har inte kommit in än.
När blir det, då?
Ansökningarna ska in snart.
Så då åker du iväg...
Nästa höst i så fall.
- Vad då, i så fall? - Om jag kommer in.
Det är väl klart.
Fan.
- Det här är ju löjligt. Sätt dig. - Mamma, du borde inte vara här.
- Inte du heller. Kom nu. - Jag åker inte.
Hon kom för att rädda dig.
- Vet du vad, Linda... - Rädda honom? Från vad?
- Från det här. Det här! - Okej...
Hon kom hit för att hon är begåvad.
- Hon vill gå på college. - Vicky, se på mig.
Stannar du i det här rucklet med din fyllopappa
kommer du att bli en bartender med bebiskula
bredvid mönstereleven från "Margaritastan" här.
Ursäkta, men vad är fel med att vara bartender?
- Du städar andras hem. - Jag splittrar dem inte.
Hur länge har ni pippat?
Jag ger Chrissy den kärlek han förtjänar.
- Jag kör inte med honom. - Linda, sätt dig i bilen.
- Sköt det med nävarna, fyllo! - Är det så du vill ha det?
Ge henne en försmak av vad som väntar.
Sluta!
Jag ringer polisen. Vill du det?
- Ring polisen. Gör det. - Nej, jag vill inte ha hit polisen.
Chris, jag åker inte utan Vicky. Jag åker inte utan henne.
Vic?
Vic!
Sköt det med nävarna, fyllo! Ge henne en försmak!
Jag ringer polisen. Vill du det?
Ingen fara. Du är... Du är säker här.
Var är jag?
Here. Here i Iowa.
Iowa?
Nej, jag... Jag är från Haverhill i Massachusetts.
Då har du åkt långt.
Du är skitungen, va?
Motorcykeln är din kniv,
och bron där borta är din inväg.
Förlåt.
Allt det här är väl fortfarande nytt för dig.
Du tror väl att du håller på att bli tokig, men så är det inte.
Du är en stark skapare.
Har du nånting till mig? Som nån har lämnat eller tappat?
Ja. Ja, jag har väntat på dig.
Jag får inte sova här,
men miss Howard tycker synd om mig eftersom jag är föräldralös.
Jag har nog sett det här stället förut.
Mina Alfapetbrickor sa att du skulle komma.
De kan berätta vad som helst, om jag lyssnar.
Men de får inte ge mig namn, precis som i Alfapet.
Smeknamn går bra, som "skitunge".
Jag heter Maggie Leigh förresten.
Vic McQueen. Pappa kallar mig skitunge.
Då så, skitunge, ska vi titta till ditt knä.
Jag gillar ditt akvarium.
Tack. Det är ett helvete att rengöra.
Vad kallade du min bro här ute?
En inväg. En värld som din fantasi drömmer ihop.
Alla har dem, men bara starka skapare kan dra sina
in i verkligheten med hjälp av en kniv.
- Min hoj. - Precis.
Den öppnar gränsen mellan verklighet och tankevärld.
Och gör att du kan korsa bron.
Förlåt.
Varje gång jag kör över den
får jag jätteont i huvudet och i vänster öga.
Det är p...
...priset för gåvan.
Jag stammade inte innan påsen hittade mig.
Jag var i din ålder, kanske lite yngre,
men det varierar, som puberteten.
Jag vet vad du tänker.
Varför du, eller hur? Varför jag?
Men tänk efter.
Vissa människor är filmstjärnor.
Vissa människor kan ett dussin olika språk
eller kan laga fantastisk mat,
och andra är starka skapare.
Människor som vi?
Jag är medium. Det är en gåva, men det är annorlunda.
Jag hjälper till att tolka bruset.
Tack.
Du sa att du hade nåt till mig.
Mina brickor har snackat om dig i flera dagar.
Vad är det som skitungen vill ha?
Gud, nej... Jag...
Det är läskigt, jag vet.
WRAITHEN
"Wraithen." Är det nåt du har tappat bort?
- Nej, men jag letar honom. - Är det en kille?
Han är en barnkidnappare.
Han är också en stark skapare.
Han tog en grabb jag känner.
Jag ska nog ge mig av
innan min bro eller inväg börjar blekna bort eller...
Tack.
Tack så mycket.
Men mina brickor säger att du ska hjälpa mig hitta...
Tack för hjälpen, Maggie. Tråkigt att din kompis är borta.
Daniel. Han heter Daniel Moore. Han är åtta år, Vic.
Wraithen dödade hans mamma och tog honom
från det enda hem han känner till. Snälla, vänta.
Du är den enda personen som kan stoppa honom, okej?
Hittar du försvunna saker kan du hitta försvunna barn.
Förstår du inte att du är utvald?
Jag vill inte vara utvald.
Dina brickor har fel.
Vic?
Haley.
Hur gjorde du det där?
Haley, lyssna nu.
Berätta inte om det här för nån.
- Vart tog bron vägen? - Du måste lova mig.
- Du klämmer min arm. - Den bron är farlig.
Det finns fladdermöss där, och konstiga platser och människor.
- Du skrämmer mig. - Bra.
Lova att inte säga nåt.
Jag lovar.
- Förlåt. - Det gör inget.
- Vad gör du här ute? - Mittens sprang iväg.
Han kommer tillbaka. Det gör han väl alltid?
Nu ska vi hem. Jag skjutsar dig.
På med hjälmen.
Hoppa på.
Håll hårt runt min midja. Släpp inte.
Mr Manx! Mr Manx!
Det är en död flicka i isen.
Inte död.
Inte än.
Kanske inte än på många år.
Vad är det här för ställe?
Det här, mr Partridge, är Den Tänkbara Kyrkogården.
Det här är barn...
...som, om inte jag gör nåt, blir fråntagna sin barndom
av sina mödrar och fäder.
Allihopa.
Slagna med kedjor,
matade med kattmat,
sålda till sjuka människor...
Här till exempel.
Lily Carter.
Hennes far gav henne ett syndigt liv.
Hon var chanslös.
Hennes barndom tog slut innan den ens hade börjat.
Om det ändå hade funnits nån som hade tagit henne till Jullandet.
Man kan rada upp alla föräldrar och sätta en kula i deras huvuden,
om du frågar mig.
Eller en spik.
Jag önskar att jag hade kunnat rädda dig då, Bing.
Kan du hjälpa mig rädda de andra?
Innan det är för sent.
Ja. Ja.
Bra.
Vi går till bilen och tar lite varm choklad.
Sen måste vi jobba.
Det finns nån som kan vara ett hot
mot Jullandets underbara magi.
Nån i Haverhill.
Säg mig, Bing Partridge, vad vet du om Genvägen?